Rakt fram och sen till vänster.
Skulle ni vilja?
- Vem är det här? - Förlåt?
Det är inte min pappa.
Åh, fan, vi tog fel.
Jag beklagar. Vi kör tillbaka och hämtar honom.
Jösses!
TRÅNGT I KISTAN
- De hade fel kista med sig. - Du skämtar.
Tur att jag kollade. Vi kunde ha haft en minnesstund för en främling.
Vad är det för Musse Pigg företag de driver?
Så mycket oro. Mamma förtvivlad och ingen hjälp alls från Robert.
- Och så det hemska minnestalet. - Det är säkert inte hemskt.
Alla kommer tänka: "Varför håller inte Robert minnestalet?"
Du är lika duktig författare, om inte bättre. Låt nån annan läsa din roman.
Allt ordnar sig. Så snart begravningen är över-
- fokuserar vi på att flytta härifrån och börjar leva våra egna liv.
Du ringde väl? Och betalade handpenning på våningen?
Jag ordnar det hela. Jag lovar.
Gud, jag hatar begravningar. Gör inte du? Bara så deprimerande!
Det här med döden och allt. Fattar du vad jag menar? Håller du med, Justin?
- Ja, de är schyssta. - Hur kan du tycka det?
Varför följer du med, förresten? Du kännerju inte ens Daniel.
- Jo, vi har träffats några gånger. - Men han är väl ingen vän?
- Inte "vän"... - Ska du röka, så blås ut utanför.
Jag vill helst inte ha din cancer, har tillräckligt med egna problem.
- Som vadå? - Fläcken på handleden jag tjatar om.
Det betyder slutet, jag är slut.
Varför kommer du över huvud taget?
Det är för Marthas skull, va?
Åh, Justin!
- Mår du bra? - Inte alltför dåligt, Martha.
- Jag är nervös. - Över att träffa pappa?
- Ingen har hatat mig så öppet förut. - Han hatar alla. Inget personligt.
- Du måste bara koppla av. - Han gör mig så himla nervös.
Han kommer bry sig mer om sin svåger som just dött, än om dig.
Närjag berättar att vi ska gifta oss kommer han lära sig att acceptera dig
Är du säker på det? Jag upplever inte Victor som nån som accepterar...
Vi är på väg till en begravning, idiot! Har du ingen respekt?
Såja, lugna ner dig nu. Allt är bara bra. Andas djupt. Genom näsan.
Djupa andetag. Känns det bättre? - Jävla pucko.
Jag går ner. Hoppas det är rätt kista nu.
- Jag följer med. - Behövs inte. Jag klarar det.
Jag vill kolla placeringarna. Se till att Alfie får plats.
Fan, fan, fan!
Hallå.
Hej, hur är det?
Klartjag kommer ihåg farbror Alfie.
Javisst. Nej då, inga problem alls. Nej.
Självklart har jag inget emot det. Du kan vara lugn. Det är lugnt.
Då ses vi om en stund. Hej då. - Fan, också!
Är detta er far?
Ja, det är det.
- Hej, mamma. Är allt bra? - Vad harjag att leva för nu?
Var inte dum. Du har dina vänner, familjen, mig och Jane, och Robert.
- Har du hört ifrån honom? - Skulle vara här tio, han kommer...
- Om det är nåtjag kan göra... - Rör den inte, du fläckar ner.
Jag kommer med dem ikväll, kan inte i eftermiddag, jag ska på begravning.
Ja, min farbror dog. Ja, tragiskt. Det här är riktigt kraftiga grejer.
Det räcker med en halv. Du kan lita på mig. Skallen kommer explodera.
Jag måste gå. Syrran är här. Du får dem efter begravningen.
Vi ses sen. Hej då.
Kommer!
- Tjena, läget? - Inte klar?! Vi kommer för sent.
Ska bara dra på brallorna. Allt väl?
En skitstövel nästan prejade oss av vägen.
Jävla idioter! - Slå er ner, jag är klar om två minuter.
- Vad är det för en massa piller? - Troy ska bli apotekare. Mår du bra?
Jag är lite darrig, inte så mycket, bara... bara lite grand.
Ta en sån här, så blir du lugn.
- Är du säker på det? - Bara Valium, tog jämt såna förr.
Du kommer känna dig bättre. Seså, gapa stort.
Klar.
Hallå!
Robert?
- Robert... - Hej, mamma.
- Hej, älskling. - Hur är det?
- Hur är det med dig? - Okej.
- Hej, Robert. - Hej.
- Hur mår du? - Bra. Hur var flygningen?
Toppen! Oroande mycket turbulens. Det är det lustiga med 1:a klass.
Hur mycket man än betalar, dör alla om planet störtar.
Förlåt.
Nej, jag går. - Bara lugn.
Fan, också.
- Där är han. - Du sa inget om en jävla rullstol.
Farbror Alfie, hej! Vi ska hämta dig till begravningen.
Var fan har du varit? Du är sen!
- Det här är förbannat dystert. - Det förväntas inte vara roligt.
Det känns som om hjärtat slitits ur bröstkorgen.
- Det kallas sorg. - Därför jag inte vill stå folk nära.
- Jag är glad du bor kvar hos mamma. - Inte så länge till.
- Jane och jag ska flytta. - Mamma, då?
Jag tänkte att kanske hon vill åka till New York och bo hos dig ett tag.
Var inte löjlig. Det går inte. Ska jag dra med henne på fester?
Vi ska lägga handpenning på våning så jag behöver pengarna för begravningen
- Du lovade betala hälften. - Gjorde jag? Jaha.
Jag har inga pengar med mig, men kan skicka om några månader.
- Jag behöver dem nu. - Det går inte. Jag är pank.
Vadå "pank"? Du är en framgångsrik författare med takvåning i New York.
Har du en aning om vad den kostar? Dessutom kostade flyget skjortan.
Vet du vad de tar för 1:a klass? Det är för fan skandal.
- Alltså, stackars fabror Eddie! - Ja.
Har du träffat farbror Eddie, Simon?
Simon...
- Var det en hund här inne nyss? - Va?
- Jag är säker på att en hund var här. - Vad fan pratar du om?
- Ingenstans att parkera. Löjligt. - Kanske där borta? Han ska köra...
- Ta den. - Visst.
Vad gör du? Är du knäpp?
Ursäkta... - Åh, hej, Martha. Jag skulle parkera där.
- Är du en släkting, Howard? - Nej, men...
Martha...
Vem är det?
- Vad händer? - Hon såg knappt åt mig.
- Vad händer? Är vi framme? - Herregud, vi har Alfie i bilen.
Jag fattar inte att jag glömde säga att Alfie sitter i bilen.
- Visst, ta't lugnt! - Vad händer?
Hon tittade knappt ens.
Det är väldigt grönt här, inte sant? Det är så... grönt.
- Vad är det med dig? - Vad menar du?
Allt prat om spökhundar och att det är så grönt? Vad händer?
Jag vet inte.
- Martha, är Simon så i vanliga fall? - Självklart inte. Nåt är fel.
Hej.
- Det är nog för han tog Valium. - Valium?
Jag gav honom Valium i din våning. Han är väl inte van vid det.
- Vill du komma närmare? - Du kör åt fel håll.
Stanna bilen, Howard. Jag måste tala med Martha.
Alfie, då? Jag behöver hjälp med...
- Vi kommer för sent! - Kan du sluta upp med det där?
Tack för att ni kom. Trevligt att få se er här.
- Jag känner mig som en främling. - Du reste och har förlorat kontakten.
Vad är det för människor? Jag känner inte igen nån.
- Vem fan är det där? - Ingen aning. Nog en arbetskamrat.
- Så jag ska stå för begravningen? - Jag kan inte trolla fram pengar.
Fan, för helvete!
- Daniel! Hur går det? - Bara bra, tack.
Vi väntar bara på att alla ska komma, sen kan vi börja.
- Har du träffat min bror Robert? - Författaren, förstås. Vad trevligt.
- Jag har läst flera av dina romaner. - Jaså?
- Du måste vara stolt över din bror. - Ja, mycket stolt.
- Håller du minnestalet idag? - Nej, Daniel håller talet.
Utmärkt. Jag måste bara förvissa mig om att jag har allt jag behöver.
Du borde hålla talet. Alla förväntar sig det. Jag gör bara bort mig.
Var inte dum. Du kommer... klara det bra.
- Du kan ta in de här nu. - Hur är det med min lillasyster?
Så ledsen. Han var en underbar make, inte sant? Så omtänksam, så trogen.
- Vill du ha en kopp te? - Te kan göra mycket.
Men det uppväcker inte de döda.
"Min pappa var en ovanlig man. Min pappa var en ovanlig man."
Har du ringt om handpenningen än? Ge mig numret, så gör jag det.
Ser du mannen vid bordet där borta Känner du igen honom? Han glor så.
Hör du på? Vi måste lägga handpenning innan det är för sent. Du fattar det?
Ja, då så...
- Ta ut den nu. - Jag gör det.
Du har sönder den.
- Skynda på, vi är sena. - Herregud!
"Min pappa var en ovanlig man."
Vad Katie vuxit. En liten tjej när jag reste och nu, rena bombnedslaget!
- Jag kanske går och pratar med henne. - Ja, gör det, du.
- Hallå där... - Hej.
Det gjorde mig så ont att höra om din pappa.
Han talade alltid om dig, sa att du var en god son.
Nämnde han mig nån gång? Peter.
Jag tror inte det. Vän till pappa Jaha, angenämt. Tack för att du kom.
- Kom igen, ta i! - Herregud!
- Skjut på fanskapet! - Jag gör det.
Vi borde säga till alla att komma in. Jag är bara kvar till klockan tre.
Kan vi vänta på farbror Alfie? Vi bör inte börja utan honom.
Naturligtvis.
Titta...
Är det inte vackert?
- Martha, får jag prata med dig? - Vad är det?
Jag måste berätta en sak, och jag varnar dig. Du kommer inte gilla det.
- Kul att se dig. Tack för att du kom. - Daniel! - Åh, hej, Robert.
- Farbror Viktor. Hur står det till? - Ja... det ärju en sorglig dag.
- Hur har du det i New York? - Bra, jättebra.
- Varför håller inte du minnestalet? - Daniel ska hålla talet.
Det är fanimej skamligt. Daniel klarar det säkert bra, men...
- Du är ju författaren i familjen. - Ursäktar du mig en sekund?
Några nya böcker på gång?
- Jag gör mig i ordning. - Javisst. - Allt väl?
Alla jävlar vill att Robert håller minnestalet. Han var min pappa också.
- Jag har lika stor rätt att göra det. - Det är klart att du har.
Det blir bästa minnestalet någon någonsin hört.
Hörde du att det tydligen inte blir Robert som håller minnestalet?
- Vad sa du? - Valiumtabletten var inte Valium.
Det är ett hallucinogent hopkok. Lite LSD, Meskalin, lite Ketamin.
- Det är inget att skämta om, Troy. - Jag skämtar inte. Han är helt väck.
Jävla idiot! Vad fan låter du sånt ligga framme för?
- Vem går in till folk och tar piller? - De låg i en Valiumförpackning.
Helvete, Troy! Vad fan ska jag göra?
- Berätta det för honom? - Nej, då ballar han ur totalt.
Håll honom under uppsikt, låt honom inte tala länge med samma person.
- Hej, pappa, hur är det? - Du är sen.
- Hej, pappa. - Hej. Missar du universitetet idag?
- Lugn, jag tar igen det. - Jag vet, jag oroar mig inte för dig.
- Ser att du tog med din vän. - Han heter Simon och är min pojkvän.
- Martha, vad roligt att se dig. - Jag är så ledsen.
- Vi kommer sakna farbror Edward. - Han var en underbar person.
- Simon, det här är... - Jag beklagar dödsfallet.
- Jag är så ledsen. - Tack.
Och allt...
- Vad ska du göra? - Jag vet inte, jag kan inte bara gå.
Fan, också!
Hej, Martha.
- Vad du är fin. - Jag är klädd för begravning.
Men ändå. Jag hörde om förlovningen. Vad handlar det om?
- Vem sa det? Inte ens pappa vet det. - Honom du ska gifta dig med?
- Spendera resten av livet med? - Ja, det är han.
- Simon. - Martha.
Du är så långsam. Kom igen!
- Kan du hjälpa mig, Justin? - Lyft den!
Jo, det är en sak jag vill tala med dig om, när du har en stund över.
- Senare, min farbror Alfie kom precis - Visst.
Upp!
Tack, Justin, hoppas det inte var mycket besvär.
- Hur känns det? - Hemskt.
Mitt herrskap, om ni alla kunde sätta er ner nu. Ceremonin ska börja.
Simon, snälla...
Åt sidan. - Börja inte än. Åt sidan!
Herregud, du stinker!
Familj och vänner...
För att du lät mig ta hand om farbror Alfie själv! Sen tar du åt dig äran!
- Kan ni vara tysta? - Jag börjar med Edwards favorit...
...i King James Bible. Det är Första Samuelsboken, kapitel 18.
Bara så du vet så åkte Alfie med oss. Och du tog min p-plats.
Jag fick skjuta på honom uppför en lång backe. Det var min p-plats.
Lägg av! Annars sparkar jag skiten ur dig. Förstått?
- Vad händer? - Hon snodde min p-plats.
Vad menar du? Ni är på begravning. Uppför er!
"Och Jonathan slöt ett förbund med David" -
- "då han nu hade honom lika kär som sitt eget liv."
"Och Jonatan tog av sig manteln, som han hade på sig" -
- " och gav den åt David, så ock sina övriga kläder" -
- "ända till sitt svärd, sin båge och sitt bälte."
Och nu... ska vi få höra några ord av Edwards son... Daniel.
Hej, allesamman. Tack för att ni kommit så många.
Jag visste inte att pappa var så populär.
Han verkar ha fler vänner nu när han är död, än han hade när han levde.
"Min pappa var en ovanlig man, född 1938, ett år innan kriget började."
"Jag glömmer aldrig när pappa tog oss till sitt barndomshem" -
- "intill en stad som heter Crawley i Sussex."
"Den har förändrats i och med Gatwicks expansion och har blivit" -
- en slags förort, delvis för att det är så nära till London."
"Men när pappa var ung var det lantligt med många fält och grönska."
"Pappa kunde ströva omkring i timmar med sin barndomsvän Bob."
"Han berättade hur de på somrarna cyklade..."
- Såg du? - "...över majsfälten..."
- Kistan, den rörde sig precis. - "...och simmade i sjön."
Jag lovar, jag såg att den rörde sig.
"Pappas första jobb var att efter skoldagen gå som lärling..."
- "...hos en elektriker, mr Thomson." - Den rörde sig igen! Kistan rör sig!
"När pappa var 18 lämnade han hemmet efter ett bråk med sin pappa."
Kistan rör på sig, säger jag!
- Det är någon som lever där inne. - Vart ska du?
Vad fan är det med er? Glo inte på mig så där! Ser ni inte?
Öppna ögonen! Det är nån som rör på sig där inne! Ser ni inte?
- Vad gör du? - Rör den inte!
Jag ska släppa ut dig.
Åh, herregud!
Hjälp mig.
Helt otroligt!
Ni kan ju dricka lite te, så fortsätter vi så fort det går.
- Vad fan var det där om? - Jag är ledsen.
- Förlåt, men kistan rörde på sig. - Gå in, så förklararjag sen.
- Ett tydligt skrapande ljud! - Snälla, snälla...
Mår du bra?
Nej. Och jag har inte ringt om handpenningen än.
Jag ska döda honom. Döda honom! Han förstörde begravningen totalt.
- Det var inte hans fel. - Vadå "inte hans fel"?
Faster Sandra är förkrossad. Jag vill att han omedelbart går härifrån.
Säg att du aldrig kommer träffa den... löjlige mannen igen.
- Nej, det kan jag inte göra. - Varför inte det?
För vi ska flytta ihop.
Herregud, har du helt förlorat förståndet?
Han är inte sån. Han tog nån drog som gjorde honom konstig.
Vadå för drog?
Han tog lite Valium och fick en konstig reaktion.
- Valium? - Ja.
Vi talar om det här sen.
Simon... Kom nu och sätt dig.
Tack, Janet, jag uppskattar det.
- Allt väl? - Hej.
Hemskt! Landa framför din mamma som en död fisk. Förlåt.
Men man vet ju aldrig när det kommer hända en själv.
Jag har en underlig hudfläck sen några veckor och vet inte vad det är.
- Visa det för Victor. Han är läkare. - Ja.
Hej.
Jag svär att jag såg den röra sig. Jag såg det men ingen annan såg det.
Jag såg den röra sig. Jag är galen. Varför är mina händer så stora?
Hör på, Simon, jag måste berätta en sak.
Du vet attjag gav dig Valium förut.
- Ja. - Jo, det är så att...
Det visade sig att det inte alls var Valium.
- Hör du mig? - Hallå!
- Kan vi börja om nu? - Jag tror det.
Jag har en liten hudförändring, bara en liten fläck men den ser konstig ut
- Victor, jag går tillbaka nu. - Du bör gå till en hudläkare.
- Vad tror du att det är? - Ser ut som pigmentförändring.
- Pigmentförändring? - Kanske allergi mot skaldjur, nötter.
- Vad för nötter? - Jordnötter, mandlar. Ursäkta mig.
Förstår du nu?
Ja.
Hallucinogent...
Mitt råd är att koppla av, låta det verka ut och försöka njuta av det.
Du!
- Hur länge sitter det i? - Jag vet inte, åtta timmar...
- Åtta timmar så här?! - Simon, släpp!
Tack, gode Gud, jag kommer spy!
Simon, kom tillbaka!
Jo, Martha...
Ursäkta, men han kommer spy. Han kommer spy.
Upp här...
Simon, öppna dörren.
Simon, är du okej?
Simon...
Släpp in mig.
- Simon. - Martha...
Har du möjligtvis sett en pillerburk? Fan!
Mår du bra? Simon!
Samla ihop dig. Du klarar det. Du är Simon Smith. Du är advokat.
Åtta timmar. Det är inga problem. Åtta timmar, sa han.
Var är min klocka? Det har redan gått...
- Jag tog Valium. - Öppna!
Sju timmar kvar... Herregud! Helvete!
- Helvete! - Det är inget att oroa sig för.
Fan för helvete!
Sorgen gör underliga saker med folk, inte sant?
- Jag ville tala med dig om en sak. - Ja, visst, ja.
- Kan vi gå till en lugnare plats? - Javisst.
- Skriver du en bok? Som din bror. - Ja, men lite annorlunda.
- Han är en stor författare, va? - Ja, det är han. Och... du ville?
- Jag har några foton jag vill visa. - Okej.
- Fårjag? - Javisst.
Vi kom varann nära, din pappa och jag, de senaste månaderna.
Vi tillbringade mycket tid ihop. Här är vi i Regent's Park.
Här är vi på en London-buss. Jag ser hemsk ut på det fotot.
- Var träffades du och pappa? - Vi stötte ihop bara.
Mår du bra?
Ja... ja... ja... fortsätt så, till de andra, till de andra...
Och så det här, ja! Här är vi på en rolig maskerad i Kensington.
Där är din pappa klädd som en romersk centurion.
På vilket plan var du min pappas vän? Inte för att vara...
Men han nämnde dig aldrig, och du har foton där ni ser ut att vara...
- Åh, Gud! Herregud! - Nej.
Jag förstår att det kommer som en chock.
Han hade säkert berättat, men var rädd för reaktionen.
- Vet min mamma om det här? - Nej. Hon behöver inte få veta det.
- Så länge jag får det jag ska ha. - Va?
Jag tycker att jag förtjänar nånting. Din pappa och jag var ju ihop.
Han lämnade inget i sitt testamente. Hur tror du jag känner mig?
Det ska jag berätta. Billig. Som en billig slampa.
- Tycker du inte jag förtjänar nåt? - Vad vill du ha?
Ja, 15000 pund skulle kunna räcka.
15000 pund?! Jag ska köpa lägenhet.
- Ja, du gör ju som du vill. - Vänta lite.
Du visar foton av dig och pappa på en buss. Det bevisar för fan ingenting.
Vad är det? Herregud!
Jag vill det ju inte...
Men jag kommer visa fotona för alla. Vill du verkligen jag ska göra det?
Du väntar här.
Jag berättade precis för George att när vi var små-
- älskade pappa att ta med oss på nakenbad.
Jag tror hon mår bra.
Simon, öppna dörren.
Nåt jag kan hjälpa till med? Har du det under kontroll?
Simon...
Vad gör du nästa helg? Jag har biljetter till...
Jag har inte tid med din skit. Var snäll och gå nu.
Snälla...
Simon!
Får jag prata med dig en sekund? Det ärjätteviktigt. - Ursäkta.
Vad gör du?
Du vet killen vi såg förut, som vi inte kände igen, den korte killen.
Jag var precis med honom inne i arbetsrummet och... han visade foton.
- Av honom och pappa. - Jaha.
- Av honom och pappa tillsammans. - Jaha.
- På fester i Kensington. - Leder det här till nåt?
- Han knullade pappa! - I helvete heller!
- Driver du med mig? - Han visade mig foton. Jag mår illa.
- Säger du att pappa var gay? - Ja, det är det jag säger.
Och han var otrogen mot mamma? Med den där lille...
Ja. Jag vet det kommer som en chock men grejen är att han vill ha pengar.
- 15000 pund. - Han kan dra åt helvete.
Han har fotona och hotar berätta detaljer från deras sexliv.
- Jag vill inte höra några detaljer. - Exakt. Så vad ska vi göra?
- Helvete. - Tänk efter, då.
Visst, okej, visst...
Totalt bortkastad tid! Vet inte ens varför jag kom, uppklädd och allt.
Hon är mer intresserad av en idiot än av mig. Världen är rubbad.
Det låter allvarligt, inte sant? "Pigmentförändring."
Kan du smaka? Jag tror den innehåller mandel.
- Daniels farbror sa jag var allergisk - Ät den inte då.
- Säg vad du tror. Smaka. - Jag vill inte.
- Du kan väl göra mig den tjänsten? - Dra åt helvete!
Har du sett en pillerburk nånstans? Typ Valiumburk...
- Nej. - Fan, fan!
Det borde inte dröja länge nu.
- Ska vi gå in? - Om en stund.
Doktorn, jo...
Hej.
- Jag beklagar att... ja, du vet. - Tack.
Det måste vara hemskt att förlora sin man. Men du är ju ung ännu, relativt.
Tror du att du gifter om dig? Nog för tidigt att säga nåt om det.
Så hemskt att folk dör. Fruktansvärt.
En bekant knivmördades sen han kallat en killes mamma hagga.
Killen högg i halsen och träffade en pulsåder.
Blodet bara... du anar inte hur mycket som sprutade precis överallt.
Det löjliga är att killen sen sa till polisen-
- att han inte visste vad en hagga var för något.
Är det mandel i kakan?
Det är oviktigt. Det spelar ingen roll.
Ursäkta...
Det var trevligt att prata.
- Varför bäst att jag betalar honom? - Du som levt på mamma och pappa...
Jag har inte levt på... Jag har betalat för begravningen!
Vänta nu lite. Hur vet du att snubben inte snackar skit?
Herregud!
Simon...
- Si... ...mon.
- Vi kan fortsätta ceremonin nu. - Kan ni ge oss fem minuter? Tack.
Danny, vad är det som händer?
Jag är ledsen men vi får vänta med flytten... ett litet tag.
- Varför det? - Gör jag detta är det av goda skäl.
- Vadå för skäl? - Jag kan inte förklara just nu.
Så du är skitstöveln som utövar utpressning.
Vad gör du med mitt manuskript?! Ingen får läsa det än.
- Låt det inte ligga framme då. - Det här är mitt kontor.
- Kan vi inte bara komma till saken? - Gärna för mig.
Jag skriver en check och du ger oss fotona och försvinner för alltid.
Överenskommet.
Är det ditt första försök? Det är väl din första roman?
Ja.
- Och? - Nej, det var inget.
Jag försökte skriva en gång. Det funkade inte för mig heller.
Det är en talang. Antingen har man den eller inte.
Det måste vara svårt att ha en så berömd bror.
Att leva i skuggan av ett syskon så där.
Förresten så läste jag din senaste roman.
- Verkligen bra! - Tack.
Ja, då så...
- Vad fan gör du? - Idioten får inte en penny av mig.
- Var inte löjlig. - Nej, varför skulle jag betala?
Han utövar utpressning och klassar ner min roman. Vem tror han han är?
- Han har fotona. - Låt honom visa dem. Jag ger upp.
Om det är vad han tänker göra, så låt honom göra det.
- Då så. - Ja, då så.
- Va? - Vänta, vänta...
Snälla, flytta på dig.
- Låt oss diskutera saken. - Det finns inget att diskutera.
- Flytta på dig! - Vi kan tala om saken.
Daniel!
Vad gör du?
- Hämta ett rep eller nåt. - Jag har inget rep.
Ta nån snodd eller nåt. Från gardinen...
- Okej, här har du. - Håll fast benen.
Det här är en riktigt dålig idé.
- Karlar är för jävliga. - Jag vet.
- Daniel, ta den där slipsen. Ta den! - Vad ska jag göra med en slips?
Ska alla få veta att pappa var bög? Nej, så stoppa in den i munnen!
- Daniel, du vet kakan... - Stäng dörrjäveln!
- Vad händer? Vem är det? - Han har fått ett anfall.
- Jag hittade Valium. Kan det hjälpa? - Ja, perfekt!
- Hur många? - En näve?
Verkligen? Okej...
Är alla inne? En föll ur. Här... Öppna hans mun.
Det är okej, det är lugnt.
- Ni har inte sett en pillerburk? - Stäng dörren!
- Jag sa du skulle låsa dörrjäveln. - Du sa: "Stäng dörrjäveln."
- Vad händer? - Han har ett anfall.
Varför är han då bunden?
Hej, hej...
- Utpressning? För vadå? - Oviktigt. Det är personligt.
Lita på oss. Det är ingen bra kille. Vi förklarar sen.
- Vad ska vi göra med honom? - Jag vet inte.
Hur länge ska vi hålla honom bunden? Hur länge sitter Valium i?
- Vad är det? - Valium?
Jag hittade en burk. Vi gav honom några för att lugna ner honom.
- Han har visst lugnat ner sig. - Åh, fan...
- Vad är det? - Fan!
Grejen är att... det inte är Valium.
Det är mest LSD, lite Ketamin. Simon råkade ta en och ballade ur.
- Varför har du? - De är till en vän.
Sa du att Marthas kille som välte pappas kista tagit en?
- Hur många gav du honom? - Fem.
- Ni kan inte skylla på mig. - Stackars jävel.
- Vi borde ringa efter ambulans. - Då fårjag problem.
- De ser att han svalt en tung drog. - Kommer han att dö?
Nej. Jag tror inte det.
Daniel...
- Robert... - Kommer om en minut, mamma.
- Vi måste gå ut. - Ni stannar och ser till honom.
"Ser till honom." Vad ska vi göra?
Se till att han inte flyr. Lås dörren efter oss.
- Hur är det? - Prästen vill...
Kan vi fortsätta ceremonin nu? Jag är bara här till tre.
- Vi måste bara prata lite. - Fem minuter...
Är det problem?
Herregud!
Varför betalade du inte bara?
Det är ditt fel.
Var är mitt te?
- Vad är ditt problem? - Kvinnor.
Kvinnor! Kvinnor! Kvinnor! Jag ska säga dig en sak om kvinnor.
Närjag var ung varjag ihop med den vackraste kvinnan i byn.
När hon kom in i ett rum tittade alla på henne. Alla ville knulla henne.
Självklart gillade hon att bli så uppmärksammad, för...
Jag måste skita.
- Jag fattar inte att du gav fem. - Skyll inte på mig.
- Man ger inte så många. Vet du inget? - Nej, inget om att ge folk...
Hallå!
- Jag behöver gå på toaletten. - Kan du gå på den där uppe?
Jag sitter i rullstol, idiot! Hur ska jag komma upp för trappan? Öppna!
Vänta lite. - Vad ska vi göra?
Vi lägger honom bakom soffan. Kom, fort...
- Jag letar efter nyckeln. - Fort! - Håll käften!
- Skynda på! - Hittade den!
Vad fan är det för fel på er? Jag skiter snart på mig. Snabba på!
- Vad vill du? - Prata med dig.
- Tvinga mig inte igenom det igen. - Vad är du så rädd för?
- Du kan inte kämpa emot det vi hade. - En kväll, ett misstag! Jag var full.
- Du kunde varit en åsna. - Vad har han som inte jag har?
Han är ansvarsfull, omtänksam, intelligent, balanserad. Räcker det?
Sluta påstå att det är mitt fel. Jag band honom inte.
- Nån måste ta hand om mamma. - Jag! Sen du stack till New York!
- För att balla dig med kändispolarna. - Du kan inte komma över det, va?
Du är så avundsjuk! I tre år har du skrivit på en roman ingen får se!
Ska du ge ut den postumt?
- Bättre än att skriva skitromaner! - Min skit ges ut!
- Du är ett drygt jävla rövhål! - Och du den mest själviske...
Vad händer? På din pappas begravning!
- Varför beter du dig så här? - Jane, inte nu.
Det är för lägenheten, va? Du vill väl inte flytta.
- Berätta för henne, Daniel. - Berätta vadå?
Du minns den kortväxte mannen jag visade dig förut.
Han hade ihop det med pappa och pressar nu oss på 15000 pund.
- Annars visar han foton där de... ...håller på med sex.
- Är det här ett sjukt skämt? - Självklart inte!
Var din pappa gay?
- Skynda dig. - Jag skyndar mig.
- Det är panikbrådis. Snabba på! - Ge mig den.
- Lyft, hjälp mig. - Jag gör det. Håll om mig.
Herregud, du väger ett ton.
- Håller du mig? - Klart jag håller dig.
- Jag försöker se var toasitsen är. - Dra ner brallorna nu.
- Gör det, du. Jag håller dig. - Jag kan inte. Jag är handikappad.
- Ner med dem! - Fy fan!
Kalsongerna... fort, fort...
- Det är panikbrådis! - De är nere.
- Hamnarjag rätt? Hamnarjag rätt? - Ja, sitt ner, sitt bara ner.
- Helvete. Vänta! - Det var bättre.
- Hur mycket oväsen? Herregud! - Fy fan! Bajs...
- Fy fan, bort med det! - Howard...
Med något, snälla, få bort det!
- Howard! - Vad är det?
Du missade lite.
Fan, vad har jag gjort? Jag fick in i munnen. Fy fan! Jag spyr!
Du har mer att oroa dig för än skit i munnen, om vi åker fast.
- Låt kranen rinna. - Jag kommer spy, jag kommer spy.
Kolla honom. Rör vid honom med nåt.
Mår du bra?
- Försök igen. - Du...
- Väck honom.
- Du... - Vad heter han? - Jag vet inte. Försök med Philip.
- Philip... - Skaka om honom.
Philip, vakna. Mår du bra?
Philip...
Han heter kanske inte Philip utan nåt annat.
Nyp honom, nyp honom bara...
Du...
Fan, jag tror inte att han andas.
Va?
Nej, han måste andas.
Fan!
- Mår han bra? - Nej.
Han är för fan död.
- Vi får väl ge honom våra pengar, då. - Det är inte riktigt så enkelt.
Daniel vägrade betala, så nu sitter vi i skiten.
- Håll käften! - Vad hände?
Ursäkta...
Hej, ursäkta, får jag?
Kan jag få gå förbi? Tack.
Vad fan flinar du åt, Howard?
Får jag be er två att komma in i arbetsrummet en stund.
- Snart tillbaka... - Ja, okej.
Det är Howard.
Jösses, vad är det här?
- Kalla på farbror Victor. - Det är ingen idé. Han är stendöd.
- Vad har ni gjort med honom? - Ingenting.
- Han slog huvet i bordshörnet. - Han slog i huvet. Vad tror du hände?
- Det här är mycket illa. - Vad ska vi göra?
- Jag måste gå. - Du går ingenstans.
Ni anar inte vad de gör med såna som jag i fängelset. Jag kan inte åka in.
Howard, lugna ner dig.
Det är ju så att...
Ingen vet vem den här killen är. Inte ens hans namn.
- De la nog inte ens märke till honom. - Han är för fan 1,20 lång!
Vi gör oss bara av med liket. Han kom och gick...
Vad pratar du om? Se på oss! Vad vet vi om hur man gör sig av med lik?
Tänker du kasta honom i soporna?
Var det nån av er som uppmärksammade storleken på farbror Eddies kista?
Föreslår du att vi begraver honom med pappa?
Varför inte? Han kommer ju inte märka nåt.
Det handlar inte om det.
Logiskt! Kistan står där och hålet i marken finns. Han kommer försvinna.
Om inte du har ett bättre förslag.
Men, alltså, i livet måste man ju göra det man tänder mest på.
Kanske jag inte längre bara tänker på mig, mig, mig-
- utan har upptäckt nån annan jag bryr mig om, vilket du också borde göra.
Det är lite väl hårt, förjag bryr mig ju om dig.
Du bryr dig... utifrån hur jag påverkar dig. Lite skillnad, det!
Nej, det är inte sant. Martha...
Vad kan jag säga mer?
- Jag älskar dig. - Nej, du...
- Åh, för helvete! - Simon!
Simon, vad fan gör du? Kom genast in och klä på dig.
- Jag såg att du kysste honom. - Jag kysste honom inte.
- Vad gör du? Vi är på begravning. - Jag hoppar, jag gör det, jag lovar.
Var inte dum, Simon. Kom ihåg att du är drogad. Lugna ner dig. Se på mig.
Justin, försvinn!
- Jag tänker göra det. - Se på mig.
Jag lovar att jag gör det. Jag kommer hoppa. Jag gör det.
Jag hoppar, jag hoppar, jag hoppar. Nej...
Det är omöjligt. Vi kan inte göra det.
Howard, är det du? Howard är du där inne?
- Fort, ta honom till badrummet. - Flytta på bordet.
Howard...
- Fan! - Vad är det?
- Vad gör farbror Alfie på toa? - Jag glömde honom.
- "Glömde?" Vad är det med dig? - Öppna dörrjäveln!
- Hej, Daniel. Var är Howard? - Här.
Kom och se det här. Simon har totalt flippat ur.
Vad gör ni? Simon är på taket. Han är helnäck och hotar hoppa.
- Vart ska du? - Hoppar han, är det ute med mig.
Vänta här.
- Simon, du ska inte hoppa. - Nej, jag lyssnar inte på dig.
Simon, kom in igen. Simon, kom in så dricker vi te.
- Nej! - Simon! Simon!
Martha, vad i helsike gör du?
Stanna där.
Martha! Kom ner därifrån!
Jag kan nog göra mig av med killen, men håll vakt så ingen kommer in.
Martha!
- Vem är det? - Daniel.
Alla är i trädgården. Fort, vi flyttar liket nu.
- Okej, fort, fort. - Howard, se till att ingen kommer in.
Hejsan, prästen, hej! Hur mår Gud idag?
- Gud är en underlig typ. - Ursäkta mig.
Daniel, vi måste göra det här.
Jo, jag undrar hurjag kan bli präst för sen jag sett dig idag...
Herregud, vi kan inte lämna honom så.
- Kanske pappa hade velat ha det så. - Kan du aldrig ta nåt på allvar?
Stämmer det att... på söndagarna är...
...vinet sötare? Eller är det inte det?
Vi talar om det sen. Jag måste ringa.
- Vadå "aldrig ta nåt på allvar"? - Du hälsar aldrig på dina föräldrar.
Du flyger första klass fast du skulle betala hälften för begravningen.
Du tar livet som en lek och har aldrig tänkt på andra.
- Ingen gör nåt åt mannen på taket. - Jag vill bekänna nåt.
Jag... fantiserar om att köra upp en penna i baken.
Förlåt?
Simon, det här är verkligen farligt. Snälla...
- Jag såg dig. - Sitt kvar.
Jag kommer aldrig att vara bra nog. Inte för din pappa, inte för dig.
- Aldrig tillräckligt rik, inne... - Sluta prata nonsens och kom in.
- Du går in igen! - Följ med mig.
Nej, varför det?
För vi ska ha barn.
Va?
Vi ska ha barn tillsammans.
- Du är gravid. - Och klarar det inte utan dig.
- Vad är det? Ursäkta... - Jag vet inte. Gå och titta.
Hej då, pappa.
Vi ska ha barn!
Herregud!
Hör upp alla! Simon har gått ner från taket!
Jag ska döda honom.
- Är han borta?? - Ja.
Tack, gode Gud.
Försiktigt, försiktigt...
- Tack. - Martha!
Martha, öppna dörren.
Tack, gode Gud, att du är oskadd. - Du, din idiot, vad tänkte du på?
Du ska hålla dig borta från min dotter. - Blanda dig inte i.
- Vi ska gifta oss. - Vi ska gifta oss.
Du behöver inte gifta dig bara för du är gravid. Det kan man ordna.
- Jag gifter mig för jag älskar honom. - Det kan du inte göra.
Det här är mitt liv, och gillar du det inte, så kan det inte hjälpas.
Och ändrar du inte attityd kommer du sluta som en ensam, bitter gamling.
Pappa!
Älskling, vi måste börja om nu. - Daniel, har du sett farbror Alfie?
Skit!
Vad fan är det som händer? Vad hände med liket du släpade på?
- Farbror Alfie måste ha slumrat till. - Ta mig nu från den härjävla toan!
Nu kommer de. - Gratulerar.
- Hon väntar barn. Om jag vetat det... - Jag trodde du älskade henne.
- Kan du se mig uppfostra barn? - Nej.
- Exakt. Hur var det med din hudgrej? - Förmodligen ingenting.
Jag oroar mig mer över att ha haft farbror Alfies skit i munnen.
Dörren gick upp. Jag såg honom. Död! Varför hör du inte på? Han var död!
- Jag vet att du såg det, som vi alla. - Nej, i badrummet. Dörren gick upp.
- Vilken mardröm den här dagen blev. - Snarare riktigt spännande.
- För att vara en begravning. - Apropå lägenheten. Jag lovar ringa.
Det fixar sig.
Nu får det gå undan. Ska vi öppna kistan, så folk kan? Inte det.
Sitt ner, allesamman. Så fort ni kan. Nu fortsätter vi. Kom, kom...
Så där, ja.
Fort!
Kom, kom...
Jag ber om ursäkt å familjens vägnar för all oreda. Vi fortsätter nu.
Daniel vill säga några ord om sin pappa. - Gå fram, Daniel. Fort.
"Min pappa var en ovanlig man."
"Född 1938, ett år innan kriget började, jag kommer aldrig glömma..."
- Vad fan är det som händer? - Det är nån där inne.
Jag visste det!
Vad fan gör du i min pappas kista?
Edward!
Nej! Nej! - Edward! Edward!
Din lille jävel, jag ska ge dig...
Mamma!
Herregud!
"Min pappa var en ovanlig man!"
Han var kanske inte en perfekt man.
Men han var en god man. Och han älskade oss.
Jag ville bara ge honom ett värdigt farväl. Är det för mycket begärt?
Och...
...kanske...
Kanske gillade han vissa saker.
Livet är inte lätt. Det är komplicerat.
Vi har alla hamnat här tillsammans i en värld full av kaos och förvirring.
Full av frågor, inga svar, med döden som alltid lurar runt hörnet.
Och vi gör vårt bästa.
Vi kan bara göra vårt bästa, och min pappa gjorde sitt bästa.
Han försökte säga att man ska ta vara på livet. Vare sig man...
...lyckas eller misslyckas, så är det viktigaste att ha försökt.
En förälder kan bara leda en i rätt riktning, men man lär sig själv.
Man måste bli vuxen på egen hand.
Så när ni går härifrån idag, vill jag ni ska minnas pappa för den han var.
En anständig kärleksfull man.
Om vi kunde vara lika generösa och förstående som min pappa var...
...så skulle världen vara en mycket bättre plats.
- Hur är det med mamma? - Hon överlever.
Positivt är att hon nu vet varför hon och pappa inte haft sex på länge.
Jag bad henne följa med till New York ett tag, så...
...du och Jane får en chans att andas ut lite, skaffa er våning.
Det var ett riktigt bra tal du höll, förresten, det var verkligen...
...gripande.
Tack.
Kanske du, när du hinner, skulle kunna titta på min roman.
Det görjag gärna.
Jag är helt slut. Farbror Alfie tjatar om liket i badrummet.
- Nog bäst han stannar här i natt. - Tror du han kommer över det?
Jag hittade några Valium åt honom och bäddade ner honom.
Allt är så jävla grönt.
Översättning: Marianne Marty